Иван Вазов
Нощ

chitanka.info

Безсъница, задуха… мисли безчет!

Излязох да дъхна на въздуха нощни.

Луната златеше заспалия свет

и свода, засипан с брилянти разкошни.

Каква тишина величава, света —

и долу гор! Какъв мир и радост!

Аз гълтах я с очи, с уста и с душа

на лятната нощ чародейната сладост.

И никакъв стон, ни въздишка, ни глас

не идеха в тая вселена заспала…

И тъй беше тихо, като че тогаз

всемирната скръб бе навеки умряла…

Петербург

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.